Det sägs att fröken Löwander har en hemlig älskare.
Har ni förlovat er?!
-Man skulle inte kunna få sno en? -Om du tar med mig på bio nån kväll.
Checkkrediten är överskriden, och banken hotar med konkurs!
-Vilken strykande åtgång! -Jag måste be dig om en sak.
Var kommer pengarna från?
Jag skulle inte ta i dig med tång.
Det var ju han som hoppade på mig!
-Tror ni på en kriminell? -Kriminell?
-Löwander. -Anders pratade med dig i går.
Nina?
Hon är med barn.
-Elin blev med barn och tog bort det. -Du kan inte gå dit.
-Jag vill ta tillbaka min anmälan. -Vi har tillräckligt med bevis ändå.
Från och med i morgon har vi en ny tillförordnad källarmästare - du.
-Hej. -Hej!
Har du hört? Källarmästarn blev tagen av polisen.
Du skämtar!
-Vad har han gjort? -Ingen vet.
De här är dåliga nästan allihop!
-God morgon, Ethel. -Hej.
Vet du vad som hände källarmästarn?
Det ska vara möte klockan tio. Då får vi nog veta.
Jag betalar inte för de här!
Jag har fjärilar i magen.
-Fjärilar i magen? -Jag känner mig nervös.
Då förstår jag. Fjärilar i magen... Det är bra!
Jag har aldrig varit källarmästare.
-Nina, är du tillbaka? -Ja.
-Skulle inte du vara i skärgården? -Det var så kallt. Jag mår bättre.
Du kan vara med på personalmötet. Vi ska stå eniga när Gustaf är borta.
Sitter han fortfarande i häkte? Vad är han anklagad för?
Det vet man inte.
-Du kommer med, då? -Jag ska bara byta om.
Ni vet att källarmästaren greps av polis i går.
Det är ett misstag som snart är utrett.
Vi stöttar källarmästaren på alla sätt vi kan.
Under hans frånvaro tar Peter över som tillförordnad källarmästare.
Ni känner ju Peter. Allting kommer att flyta på precis som vanligt.
Peter.
Jag ser fram emot detta-
-även om omständigheterna hade kunnat vara annorlunda.
Ni skulle egentligen klara det här galant själva.
-Några frågor? -Roos: När återvänder källarmästarn?
Nina!
-Varför har du inte sagt nånting? -Jag vet inte.
Missfall...
-Vi måste låta doktorn titta på dig. -Snälla, jag orkar inte det.
Det har inte blött mer.
-En enda droppe blod till... -Då ringer vi doktorn.
Jag vill bara vila.
-Vill du ha nånting? -Nej tack, det är bra.
Så.
-Gustaf! -Astrid, det är ingen fara.
-Det här känns som en mardröm. -Jag kommer snart hem.
-I dag? -Jag vet inte.
Jag har erkänt att jag har ordnat kuponger till några gäster.
-Hur mår Arvid och Hilma? -De undrar varför du inte kommer hem.
Säg att vi snart ses.
Hur går det på restaurangen? Hoppar Peter in som källarmästare?
Jag vet inte.
General Drugge. - Generalskan. Följ med mig.
-Vem är ni? -Peter Löwander, källarmästarns bror.
-Har källarmästarn blivit gripen? -Han kommer snart att vara tillbaka.
-Kan man besöka honom i häktet? -Han är snart här igen.
Ni har längre ansikte än er bror. Det tyder på god karaktär!
De antyder att det är ransoneringsbrott det handlar om.
Har han sålt kuponger?
Det ante mig. Det har gått rykten om Ragnarsson länge.
Du var ju glad att Gustaf höll ruljangsen i gång.
Det här är nåt helt annat.
Han är nog inte tillbaka i morgon.
-Carl, du efterfrågas i festvåningen! -Jag är tillbaka om nån minut.
-Hej! Hur mår du? -Mycket bättre.
-Du ser lite blek ut. -Det var svinkallt i skärgårdshuset.
-Jag fryser fortfarande. -Jag värmer dig.
-Du måste ta hand om dig. -Jag ska.
Jag vill prata med dig om en sak.
-När kan vi ses? -Du är mest upptagen. Säg när du kan.
-I morgon eftermiddag, i parken? -Perfekt.
-Fröken Nilsson, vilken slump! -Verkligen!
Ni verkar nästan lurpassa på mig.
-Tack. God kväll. -God kväll.
Jag skulle kunna vara din lilla fru.
Vill du det?
Ja.
Jag kan flytta in här.
Det vore inte så konstigt.
Två fattiga servitriser som vill spara på hyran.
Nej, det är sant.
Du, jag och Uno. Det vore en fin liten familj.
Visst vore det.
-Det gick bra. -Det var lite folk.
-Du skrämde nog inte bort så många. -Skönt att höra.
-Jag visste att du skulle stå här. -Ända sen mamma berättade det!
Det har jag vetat sen du var liten.
-Herr Löwander. Får vi prata med er? -Javisst.
-Jag drog in anmälan mot Ragnarsson. -Det gjorde ni rätt i.
Jag vill ha negativen till bilderna.
Det tror jag säkert att ni vill.
Ni kan ändå inte använda dem. Ni hamnar i fängelse för utpressning.
Vi ser dem som en försäkring.
Men det är inte därför vi är här. Vi vill prata om skulden.
-Vilken skuld? -Restaurangens skuld till Ragnarsson.
-Den ska betalas. -Jag känner inte till nånting om det.
-Gustaf tog ett lån. -Tala med honom.
Ni driver restaurangen nu, så vi pratar med er.
Kom med en revers med skälig ränta.
-Ni kommer inte undan. -Jag känner inte till nån skuld.
Ragnarsson ska ha 76 500 kronor senast på torsdag.
Var det allt ni hade på hjärtat?
Tänk efter, så att ni inte gör nåt ni får ångra.
Hittar ni ut själva?
Vi ses snart igen.
-Peter Löwander vill inte betala. -Jävla strulpelle.
Och styv i korken är han. Vill du att vi ger honom en omgång?
Vi väntar med det. Jag vill prova en annan grej först.
-Vadå? -Han har en svag punkt.
Jag vet nu vad det kostar att repar- era symaskinen. Det är inte nådigt.
-Nähä. -Jag måste köpa en ny.
Jag vet vilken jag vill ha. Ge mig pengar, så köper jag den själv.
-Calle, lyssnar du? -Vi får vänta lite med det där.
-Varför det? -Pengarna finns inte nu.
Vi pratade om det här för en vecka sen. Du sa att det fanns en reserv.
Jag har köpt en ring. Jag tänker fria till Nina.
Jaha.
Det här är det viktigaste för mig nu. Det handlar om mitt liv.
-Du tänker aldrig på mig och Lennart. -Jag har inte tänkt på annat på år!
Unnar du mig inte att köpa en ring?
Du kan lika väl kasta pengarna i sjön.
Jag orkar inte höra på dig längre.
Jag sa att du ska skriva en hälsning till dina barn. Få in tre belopp där:
Hur mycket du har lånat, räntan och vad som ska dras av för kupongerna.
Fan! Har han varit på dig nu?
När kommer du ut?
Jag sitter hela häktningstiden. Jag säger inget om Ragnarsson.
-Vad var det tredje? -Vad ska dras av?
-Hur går nya jobbet? -Hyggligt.
-Trivs du? -Om jag trivs?
Jag försöker bara få det att fungera.
Du...
-När jag kommer ut tar jag över. -Det är klart.
Okej. Bra.
Mamma bad mig ju. Vad menar du?
Jag vet inte. Jag menade inget.
Tankarna snurrar. Jag har inte sovit på länge. Man får för sig saker.
-Du har inget att oroa dig för. -Jag vet det.
Jag håller fortet tills du kommer ut.
Tack.
God dag. Vi glömde Herr Fransson hos er i går, men det gick bra ändå.
-Hej då, gubben. -Hej då!
Ja. Då ses vi i kväll, då.
-Holger tar över i dag. -Ska du söka jobb nån annanstans?
Det kanske kommer dithän.
Jag ska besöka en gammal kollega, Martin Reimers.
-Är inte han i Köpenhamn? -Jo. Han är på besök.
-Är ni kumpaner? -Visste du inte det?
Vi började samtidigt som kökspojkar 1904.
-Han lär vara en riktig festprisse. -Jag har lärt honom allt jag kan.
-Jaha, gubbar. Håll fortet! -Ja, köksmästarn!
Andersson var konstig när jag lämnade Uno. Hon sa inget, och verkade sur.
-Kan hon ha hört oss? -Var inte löjlig.
Det var nåt med henne. Tänk om hon vet.
-Lugn! -Tänk om hon såg dig i morse.
-Hon har koll på allt! -Du vet inte varför hon var sur!
Jag kan förlora vårdnaden om Uno.
Hej.
-Hej. Vad stilig du var i dag, då. -Tack.
Vad var det du ville prata om?
Jag älskar dig så fruktansvärt mycket.
Jag vill vara med dig jämt.
Så därför så undrar jag...
...om du vill bli min hustru.
Oj.
"Oj" var inte vad jag hoppades på.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Du behöver inte svara med en gång.
-Jag älskar dig så mycket. -Men...?
Just nu är det kanske inte rätt tillfälle för det här.
Jag trodde det var ett bra tillfälle.
-Hur menar du? -Du är väl gravid?
-Jag var det. -Inte längre?
-Var det därför du friade? -Nej!
-Jag förstår inte. Är du inte gravid? -Jag fick missfall.
Jaha.
Det gör ingen skillnad. Jag vill gifta mig med dig.
Jag kan inte.
Jag trodde att vi älskade varandra.
KNACKNING
Helga: Nina!
Men Nina... Hur är det?
-Vad är det som har hänt? -Jag kan inte säga det.
Älskade barn!
Så.
Såja.
Så...
-Hur är det i dag? -Bra.
Du skryter inte. Du är väl inte sjuk?
Nej.
Det där med att du skulle bjuda mig på bio, var det också bara skryt?
-Är du karl för ditt ord? -Sluta!
Det är för lite gäster och för mycket personal. Vi förlorar pengar.
-Det vänder. -Jag tvivlar på det.
-Andra ställen går bra. -Gör en fransk bistro i stället!
-En kvarterskrog? -En fin bistro.
Det är så formellt på Djurgårdskällaren. Så stelt.
I Frankrike går man ut för att umgås. Det är en annan stämning.
-Maxim's var ganska uppsträckt. -Inte som här.
Ingen i Paris skulle äta på er restaurang.
Tack, älskling... Men jag förstår vad du menar.
Du kanske har rätt. Vi borde göra nåt åt stämningen.
Jag kan spela piano. Ni har ett piano på restaurangen, som ingen spelar på.
Det vore bra reklam för mig. Jag vill ha privatelever.
-Hur skulle det kännas att komma dit? -Jag är trött på att sitta hemma.
-Jag måste göra något. -Okej.
Då säger vi så.
-Hej. -Hej, gubben! Är du vaken än?
-Inget gnäll eller stök? -Nej.
-Jag vill prata lite med er. -Visst.
-Margareta kommer visst från landet? -Ja. Andersson får gärna säga "du".
Staden kan vara en farlig plats om man inte är på sin vakt.
Ja...?
Det förekommer mycket onaturligt som man inte ens kan föreställa sig.
Det är lätt att bli lurad.
Jag tror att det är det som hänt dig.
Såna som hon borde spärras in.
-Ska Andersson säga det här till nån? -Nej, dummer. Det är mellan oss.
Tack.
Du får också säga "du". Men var på din vakt framöver. Tänk på Uno.
-Inget barn ska behöva se sånt. -Nej. Det lovar jag.
-God natt, då. -God natt.
Givakt!
Holger, Holger, min käre vän.
-Vad är det för smaskigt du gör? -En viltfond.
En viltfond? Då ska vi se om det går vilt till.
Den är väldigt varm.
Satan! Jag brände mig. Varför säger du ingenting?
Ethel!
Ethel, Ethel, Ethel! Kom i min famn!
-Hur mår köksmästarn? -Prima!
-Jag kontrollerar att köket sköts. -Det gör det. Köksmästarn kan gå hem.
Reimers slocknade för en timme sen.
Han har blivit så klen i Köpenhamn. Han har blivit en "gammeldansk"!
Köksmästarn kan gå hem nu.
-Tala inte om nåt för mig! -Det är ett råd i all välmening.
Vad gör du här? In i kallskänken!
Schas! Jobba, för fan!
Sätt fart!
-Hoppas att ingen i köket såg dig! -Det är redan för sent.
-Du är så jävla vacker, fortfarande. -Stig...
-Du har så fina bröst. -Lugn nu.
Fasta och fina, som små hjortstekar.
Uppför dig, annars får du gå hem.
Jag tänker ibland på när vi var unga. Vad roligt vi hade det.
Det var då, det.
-Jag tänker på när vi var unga. -Du sa just det, ja.
-Varför rymde vi inte? -Gud förbjude!
-Vi kanske hade blivit jättelyckliga. -Vi hade garanterat blivit olyckliga.
Det var bra som det var.
-Du har inget flott hemma? -Flott?!
Förlåt en enkel fråga.
-Det är klart att JAG inte har flott! -Jag kan ta smör.
Ibland tänker jag på vad man har gjort av livet.
Nästan 50 år i ett restaurangkök.
Jag kunde ha bildad familj. Vem ska ta hand om mig när jag blir gammal?
Kommer mina ungar att ta hand om mig?
De kan inte ta hand om sig själva.
Jag tänker ibland på när vi var unga.
Hej.
Jag tänkte att du var hemma nu.
Jag älskar dig. Det måste du tro på.
Man kan nog mena olika saker med det.
Vad menar DU, då?
Om man älskar nån är den personen viktigare än allt annat.
Även fast man älskar nån kan man ha andra saker man tycker är viktiga.
Jag vill öppna en jazzklubb, jag vill resa och vara ung ett tag till.
Jag ber dig att gifta dig med mig, inte ändra hela ditt liv.
-Det är samma sak. Förstår du det? -Nej, det gör jag inte.
Vi gifter oss, jag blir med barn, jag får ta hand om hemmet.
Allt jag tycker är roligt måste jag sluta med. Det måste inte du.
Det måste inte bli så.
-Ska DU ta hand om barnet? -Vi kan vänta med barn.
Det är en ny tid nu.
På vissa sätt, ja. Men på andra sätt inte.
Om man älskar varann klarar man allt.
Var ska vi bo, då? Här? Vad ska vi leva av? Din lön från kallskänken?
-Mamma hade rätt. -Om vadå?
Jag är inte fin nog för dig.
"Holger!"
"Nämen, Ethel! Kom i min famn!"
"Vad gör du här? Schas! Ut med dig!"
-God morgon! Är allt under kontroll? -Ja, köksmästarn.
Bra.
Får jag passera genom varmköket, eller ska jag stanna i kallskänken?
Det går bra.
Man tackar ödmjukast...
-Har du pratat med Andersson? -Ja.
-Vad sa hon? -Hon...
Vi pratade en stund.
-Kommer hon att göra nåt? -Nej.
-Det är ju bra! -Ja.
Hej.
-Fröken! Är det ni som är Suzanne? -Ja.
Får vi tala med er? Vi har ett problem ni kan hjälpa oss med.
Er man har en skuld till Ragnarsson.
Vi har talat med er man, men han vill inte lyssna. Ni kan nog hjälpa oss.
-Han måste betala. -Det har jag inget med att göra.
-Vad har du så bråttom för? -Låt mig gå, snälla!
-Var kommer du ifrån? -Frankrike.
Frankrike...
Vi ses snart igen, Suzanne.
Vad är det här?!
Källarmästarn? Hoho, källarmästarn!
Ja?
-Det här är vanligt kaffe. -Ja?
-Jag beställde en kaffe till. -Påtår ingår.
Det innebär kaffe med en skvätt Grand Marnier i.
Minst fyra centiliter.
Vi har tyvärr ingen möjlighet att servera mer än den lagliga ransonen.
-Så oförskämt! -Vi följer reglerna.
Ska ni spotta en stamgäst i ansiktet?
-Fru Drugge... -"Generalskan"!
Ni har telefon på kontoret.
-Är allt till belåtenhet? -Nej! Tur att min man slapp det här.
Vi serverar inte alkohol på det sättet-
-men vi bjuder gärna på desserten.
Det vore önskvärt om stamgästerna fick den behandling de är vana vid.
-Så är lagen. Vi har ögonen på oss. -Vi har rutiner för det här.
-Det sköts ytterligt diskret. -Det blir som jag säger.
-Har jag verkligen telefon? -Ja.
Peter Löwander. Hej, älskling!
Va? Vänta...
Om du kommer i närheten av henne igen slår jag sönder ansiktet på dig!
Och jag vill prata med Ragnarsson.
Stamgästerna är missnöjda med bemötandet.
Jag har viss förståelse för det.
-Hur menar Roos? -De förväntar sig extra ransoner.
Det är poängen med att vara stamgäst.
-Man måste kunna tumma på reglerna. -Det är för riskabelt.
Vi behöver våra stamgäster. Vi får nog inga nya efter alla skriverier.
Vid minsta misstag kan en spritspion stänga ner oss.
Spritspioner har funnits länge. De har aldrig kunnat beslå oss med nåt.
-Roos vet väl vilka de är? -Ja.
Hermansson, Klarberg - honom var det länge sen jag såg...
-De rekryterar väl nya? -Vi hovmästare har näsa för såna.
Peter.
Du får lita på Roos i det här.
Nej. Vi tummar inte på reglerna när jag är källarmästare.
Du har varit det i två dagar, och är redan maktgalen.
Sparka mig, då.
Vi gör som Peter säger.
Du vet att detta är en bisak.
Vi kan inte dra runt restaurangen på stamgäster. Vi måste ha en ny publik.
Snabbt.
-Vad gör du? -Stå där borta!
Calle, jag får prata med dig.
Du och Sonja måste bli sams. Du har tagit med ditt dåliga humör hit.
Jag står inte ut med två åskmoln.
Jag ber om ursäkt.
-Är det om flickan du gjorde gravid? -Hon är inte gravid längre.
Du har lovat att ta med Sonja på bio. Gör slag i saken!
Tror ni hon vill gå på bio med mig?
Fråga! Stämningen kan inte bli sämre.
Kom! Jag vill bara prata med dig.
-Vad är det? Säg bara. -Vi tar det sen.
Säg vad det är!
Vi kan inte ses mer.
-Jag visste det. -Jag kan inte ta hand om Uno själv.
Du är feg!
-Vad är du rädd för? -Jag kan inte förlora Uno!
-Du gjorde en påhälsning i går? -Rör aldrig Suzanne igen.
Du får naturligtvis betala för det, med råge.
Du har mer stake än jag trodde.
-Jag vill tala om skulden. -Den ska bara betalas - nu.
Du är ju en skitstövel och en gangster-
-men i första hand är du en affärsman. Du vill tjäna pengar.
Vi går snart i konkurs. Då får du inte en krona.
Pengarna ska fram ändå.
Det här är mitt förslag.
Du får en rimlig ränta på lånet, vi betalar av varje månad på skulden-
-och vi behåller dig som leverantör.
Du har en firma kvar när du kommer ut. En väg upp ur rännstenen.
Annars berättar jag för polisen om ockret och hoten.
Räkna med ett par års påbackning.
Vad säger du, Ragnarsson?
Du kan säga "Curt".
-Är du nervös? -Jag har fjärilar i magen.
-Vad duktig hon är. -Visst är hon?
Det blev ju jättebra med musiken.
Medge åtminstone att gästerna uppskattar det.
Hon stör väl inte nämnvärt.
Jag har varit lite svår på sistone. Jag är ledsen för det.
Du är inte den enda som varit vrång.
-Har det hänt nåt särskilt? -Nej, inget värt att tala om.
Vi får vara lite gladare, annars ger Ethel oss sparken.
Vill du fortfarande gå på bio?
Ja, det är klart.
-Vad vill du se? -"Trollbunden", Hitchcocks senaste!
Okej!
Jag älskar Hitchcock. Har du sett "Rebecca"?
Vi är glada att hovmästarn är här.
-Finns det hopp om god service? -Vi gör alltid vårt yttersta.
Önskas nån dessert i kväll?
August.
-August! -Snöägg och calvados.
Gärna en kaffe till, om hovmästarn förstår.
-Jag måste följa regelverket. -Inte ni också!
-Det är inte upp till mig. -Jo!
Och vem skulle skvallra? Jag? August? Ingen kommer att ana nåt!
Ni vill egentligen. En man med er osvikliga servicekänsla!
Ert samvete tillåter er inte att behandla stamgäster illa.
-Jag ska se vad jag kan göra. -Ni är en sann hjälte!
Tack för i kväll.
Du har gjort succé.
Jag har fått min första elev. Ett par ville ha en lärare till sin son.
Du lindade dem runt fingret!
I kväll var en bra kväll.
-Är ni Peter Löwander, källarmästare? -Ja.
Får jag tala med er?
Jag är från Kungliga kontrollenheten. Koppen innehåller kaffe och alkohol.
Dessutom serverades den efter 22.30 till en uppenbart berusad person.
Jag drar in alkoholtillståndet med omedelbar verkan.
Ni får det skriftligt i morgon bitti.
Vad ska jag säga? Jag är chockad.
De skickade en kvinna.
Det är så lågt. Det är i avsaknad av all mänsklig anständighet.
-Tillfälligt eller tills vidare? -Tillfälligt. Peter tänker överklaga.
-När kommer du ut? Vi behöver dig! -Det var ju skönt att höra.
-Varför säger du så? -Peter trivs bra som källarmästare.
Var inte fånig. Det är klart att du ska vara källarmästare-
-om det finns nån restaurang kvar.
Herr Löwander, jag ber att få säga upp mig.
Det är mitt fel att vi är i den här situationen. Jag lämnar min post.
Smiter, menar du? Du smiter med svansen mellan benen.
Stanna, och hjälp till att få Djurgårdskällaren på fötter.
Personalen ska komma hit som vanligt.
Svensktextning: Frida Jorlin BTI Studios för SVT